TRUMMAN: UNDERVATTENSGRUVA CAITHNESS, SKOTTLAND
Kapten Jonathan Morans dagbok, den 21 november 2119.
Vi har påträffat en okänd farkost på sjöns botten.
Skanningar avslöjar inget.
Därför tog vi ombord farkosten. Jag och besättningen ska undersöka den.
Hur kunde de missa det vid granskningen?
Cass sa att det var begravet. Strömmarna måste ha blottlagt det.
Vem äger rymdskeppet?
Sluta kalla det "rymdskepp". Vi vet inte vad det är.
En möjlig tillgång. Mitt företag köpte rätten till alla tillgångar...
Vad är det?
Lunn, hämta en ficklampa åt mig.
Lunn, var är ficklampan?
-Får jag gå in? -Hur hög är strålningsnivån?
-Ganska försumbar. -Annars hade granskningen märkt det.
Varför får du gå in?
-Hur länge kan det ha varit här? -Nästan ingen rost.
-Jag har inte sett sånt... -Säg inte "på jorden".
...på jorden.
Det kan vara en experimentell farkost som blev kvarlämnad.
Tror du att armén lämnar en prototyp?
Du är ny i militären, va?
Cass sa att det kan ha varit här sen 1980-talet före översvämningen.
Cass!
Kom nu!
-Sätt fart! -Vi måste sticka nu!
Brand i huvudhangaren. Säkerhetsrutiner påbörjas.
Omedelbar evakuering nödvändig. Meddelandet framfört av Vector.
-Vi kan inte lämna honom! -Jag såg nåt i rymdskeppet!
-Han är död. -Är vi säkra här?
-Ja, branden släcks med CO2. -Du joxade med kontrollerna!
Moran. Men vi såg dig precis...
Han är...
Herregud.
Han är ett...spöke.
UNDER SJÖN
TRE DAGAR SENARE
Vad är det för fel? Du är inte glad.
Varför är du inte glad?
Kom igen, vi har flyt! Monster, explosioner.
Kan vi återvända dit där de har firat nyår i 200 år?
Jag lämnade mina solglasögon där. Min värdighet också.
Varför tog du oss hit?
Var är "hit"?
Under vatten.
En sorts bas. Teknologin är från 2100-talet.
Kanske militär, kanske vetenskaplig.
-Finns det en besättning? -Möjligtvis. Det finns syre.
Jag vill ha ett till äventyr. Kom igen, du känner likadant.
Du längtar efter att rädda en planet.
Doktorn, titta på det här.
Det verkar som om din önskan går i uppfyllelse.
-Matkrig? -Det var nog mer än så.
Det hände ganska nyligen.
För 7-8 timmar sen.
Men inga kroppar.
De tog med sig proviant.
Något eller någon fick besättningen att lämna basen.
De kanske tog en simtur i den läskiga, översvämmade byn.
Nu börjar det likna nåt.
Kom igen nu. Låt mig inte stå så här.
Titta. Jag sa ju det. Besättning.
Hej, matroser.
Jaha. Det där väntade jag mig inte.
Vänta. De vill inte skada oss. De är bara nyfikna.
-Är du säker? -Tja, jag menar... Definiera "säker".
Ett par fina karlar.
Vad har hänt med er?
Kom.
-Vad är de? -Ingen aning. Spännande, va?
Vart tog de vägen?
-Är det en ubåt? -Nej, det är utomjordiskt.
Skumt. TARDIS har inte översatt det.
Titta. De är tillbaka.
Hej. Ville ni visa oss det här?
Mycket fint.
Säger de nånting?
-Nu verkar de beväpna sig. -Jag såg också det.
Var det nåt hon sa? En gång bråkade hon med Gandhi.
Jag fattar varför besättningen stack.
Spring!
In hit! Fort!
Vad är ni?
Vilka är ni och vad gör ni här?
Det här är Clara-
-och jag är Doktorn.
-Du är från UNIT. -Tydligen.
-Pritchard. Det här är Bennett. -O'Donnell.
Är du verkligen Doktorn? Jag är ett stort fan.
Jag menar... Bra jobbat.
Tim Lunn, teckentolk åt Cass.
Vad är de för nåt? Varför försöker de döda oss?
-De är spöken. -De är inte spöken.
-Cass säger... -Jag behöver ingen hjälp.
Jag kan tala teckenspråk. - Sätt i gång.
Nej, jag kan faktiskt inte. Det har ersatts med semafor.
Ge mig flaggor.
Ett av spökena är vårt tidigare befäl.
Vi vet inte vem den andre mannen är.
-Han kommer från planeten Tivoli. -Jag sa att det var en utomjording.
Men de är inte våldsamma. De är fega.
De skräms inte, utan skulle överlämna bilnycklar och bankuppgifter.
-När dök de upp? -Såg ni rymdskeppet?
Det låg på sjöbotten. Vi tog ombord det, startade motorn och Moran...
...blev dödad.
Sen dök de upp och började genast försöka döda oss.
Vi tog proviant, sökte gömställe och insåg att de inte kunde komma in hit.
-Var är vi? -I en Faradays bur.
Ogenomtränglig för radiovågor och tydligen även för de varelserna.
Vem för befälet? Vem ska jag ignorera?
Jag.
-Hon. -Det är faktiskt jag.
Jag representerar Vector Petroleum. Vi ska utvinna olja här.
-Var är vi? -Det var en militär träningsplats.
Det fanns en damm som kollapsade och dalen översvämmades.
Vi upptäckte olja här för 20 år sen.
-God morgon. Inleder dagfasen. -Nu kan vi gå ut.
-Gudskelov. -Äntligen kan vi ta oss ut.
Morgon?
Vi är för djupt ner för dagsljus, så dagar och nätter är konstgjorda.
Jag vill se på rymdskeppet. Hur är det med "spökena"?
De kommer bara fram på natten.
Det känns inte alls betryggande.
Varför lämnar ni inte basen om de försöker döda er?
Det var mitt beslut. Vi kan inte lämna utrustning för en biljon här.
Vad? Om allt går i putten är det inte deras bonus som ryker.
Jag förstår. Du är en idiot.
-Varför finns en Faradays bur här? -Utrustningen drivs av kärnenergi.
Buren har ett lager av bly som skydd mot strålning.
Vi strider mot en mordisk styrka inklusive ert tidigare befäl-
-under vattnet, i en kärnreaktor.
Bör jag veta nåt mer? Är nån nötallergiker?
Allt började med rymdskeppet. Här finns svaret.
Vad hände med grejerna ni avlägsnade?
Här bör det finnas en hypersömnkammare för piloten.
Och en energicell fattas.
Behållaren är tom.
-Det är inte säkert här. -Vad är det?
Hon säger att rymdskeppet inte är säkert.
De kan vara värdefulla.
Kraftfulla, menar jag. Energicellerna.
Ja, de kan få en farkost att susa genom galaxen.
Och en är borta.
-Varför pratar han med mig? -Vi har inte flyttat nånting.
Vad vet vi? Moran dör och sen dyker de där sakerna upp.
De kan gå genom väggar-
-och kommer bara fram på natten.
-Och de är genomskinliga. -Doktorn, du menar inte...
De är spöken! Ja, spöken.
Du sa att de inte finns. Du fnyste åt den teorin.
Det fanns inte nåt som strumpor-
-smartmobiler och grävlingar förrän de fanns.
Vad kan de annars vara? De är inte hologram, inte kött-avatarer-
-inte Autoner, inte digitala kopior i Nedersfären.
Nej, dessa människor är bokstavligen faktiskt döda!
Det är fantastiskt.
Jag har aldrig mött ett spöke.
Moran var vår vän.
Korten.
Just det.
Ge hit.
Jag beklagar er förlust. Jag ska göra allt jag kan-
-för att få klarhet i vännens/ familjemedlemmens/husdjurets död.
Förstår ni inte vad detta innebär?
Döden var det enda som förenade varenda levande varelse i universum-
-och nu är den borta.
Vill ni inte fråga dem saker tills ni tappar rösten?
Hur är döden? Blir man fortfarande hungrig?
Saknar man livet?
Varför kan ni bara hantera föremål av metall?
Det kvittar att de försöker döda er. Ni kommer tillbaka.
En aning mordiska, men ändå. - Lugn, Doktorn.
Sån var du då du mötte Shirley Bassey.
Okej, fråga ett:
Vad är ett spöke? Fråga två: Vad vill de?
Vad händer?
God kväll. Inleder nattfasen.
Det är fel. Vi går över till nattfasen. Det kan inte hända!
Vad orsakar det där?
-Doktorn? -Det är TARDIS klosterklocka!
Doktorn, vad är det för fel?
Det måste vara spökena. Därför var hon upprörd.
Varför? Jag förstår inte.
Som jag sa: Man lever, man dör. Det är allt.
Spökena är avvikelser.
En tidssticka i huden.
De är onaturliga.
-Hon vill bort från dem. -Vad gör vi?
Vi lägger i handbromsen.
-Vart ska du? -Ut dit där det händer nåt.
-Vadå? -Det är mitt fel.
Jag gillar äventyr lika mycket som andra gör det.
-Men bli inte likadan. -Det gör jag inte.
Det finns en hel dimension här inne-
-men det finns bara plats för en Doktor.
Du svamlade om spöken som en hyperaktiv unge.
-Du behöver en hobby. -Nej.
Eller ett nytt förhållande. Människor är tokiga i förhållanden.
Ni skriver alltid sånger om dem, går ut i krig, tatuerar er.
Allt är bra med mig.
Jag var bara tvungen att säga nåt.
Jag uppskattar det.
-Jag har ansvaret för dig. -Och du tar det på stort allvar.
-Kan jag sluta nu? -Ja tack.
Lystring. Nattfasen har inletts redan så bege er till Faradays bur.
Är det du, Bennett?
Jag letade efter energicellen.
Kontraktsmässigt sett är det en gråzon-
-men man kan hävda att allt som inte är inhemskt är en tillgång.
Bennett?
Vi ska ju vara i dagfasen!
Du ska inte vara här.
Va?
Vad säger du?
Nej, Moran! Låt bli!
Pritchard, du är frånvarande. Kontakta bryggan eller gå till buren.
Pritchard, kontakta bryggan eller gå till buren.
Jag skulle gärna jobba för UNIT och försvara jorden.
Men jag är inte lämpad för det. Jag är inte mycket till soldat.
Jag blöder mest.
Pritchard, var har du varit? Alla har letat.
-Varför bär du våtdräkt? -Var har du varit?
O'Donnell, Pritchard är här.
Ta dina grejer, pucko. Vi låser tidigare.
Jag måste få i gång dagfasen.
Är han okej?
Man överbord! Vi behöver ett räddningsteam!
Vänta! Det är Pritchard.
Han är ett spöke. Han är också ett spöke.
Kom igen.
God morgon. Inleder dagfasen.
Nej, Moran! Låt bli!
De använder basen mot oss. De ändrar tidsinställningarna-
-så att de kan röra sig obehindrat och öppna luftslussar. De lär sig.
Och nu är de tre.
Cass, vad ska vi göra?
Vi lämnar basen. Ledningen kan skicka soldater eller spökjägare.
-Vänta. -Jag kan inte tvinga dig att sticka.
Du kan stanna, leka skräckfilm och bli dödad eller drunkna om du vill.
Men min prioritet är att skydda min besättning.
Vi kommer väl tillbaka?
-Ja, vi kommer tillbaka. -Säg att vi lämnar basen.
Ledningen, korpral Alice O'Donnell på Trumman.
Ledningen här. Vi har mottagit meddelandet. En ubåt är på väg.
Upprepa.
Vi har mottagit meddelandet. Ubåten är framme om två minuter.
När fick ni det meddelandet?
Det var i morsekod, kom för en halvtimme sen.
Det var brådskande. Två besättningsmedlemmar var sjuka.
Vi ombads att skicka vårdare.
Doktorn här. UNIT-säkerhetsvisum 710-äpple-00. Skicka tillbaka ubåten.
-Varför... -Gör det.
Vi har ett farligt virus ombord. Den här basen är i karantän.
Varför?
Spökena skickade meddelandet.
-De vill ha hit den besättningen. -Varför?
Förmodligen inte för att bilda ett pojkband.
Vi måste lösa det här själva.
Spökena ändrar tidsinställningarna. Varför?
-Vad är annorlunda på natten? -Mindre ljus och oväsen.
Nej, det är nåt annat.
Systemen kollas inte på natten för att spara ström.
-Vilka system? -Låsen är elektromagnetiska.
De måste vara täta vid översvämning och kollas regelbundet dagtid.
Svaret finns där nånstans.
Doktorn, vad ska vi göra?
O'Donnell. Det var utmärkt gjort att ställa om till dagfasen.
Lägg av. Det var en baggis.
-Tycker du? -Slå om till nattfasen.
Vi vet inget.
Vi vet inte vad de vill. Det är därför vi dör.
Jag tänker inte fly längre. - O'Donnell, slå om till nattfasen.
Vi måste fråga dem vad de är ute efter.
Vi ska göra det omöjliga: Fånga ett spöke.
God kväll. Inleder nattfasen.
Hej. Hur är läget?
Bennett lockar dem, Clara är på plats.
Clara, Bennett är vid korsningen om tio sekunder.
Locka spökena mot dig.
Gå åt höger, sen den andra till vänster.
Hallå, spöken!
Hitåt!
Lunn, de kommer mot dig. Clara springer åt vänster.
Se till att spökena fortsätter i nuvarande riktning.
50 m fram finns en dörr till vänster.
O'Donnell stänger den när du har passerat.
Jag hör dem.
Låt dem inte se vart du går.
Hallå! Den här vägen!
-Vi har ett problem! -De går åt olika håll.
Moran och gamlingen går efter Clara.
Clara, se upp. Du har två spöken bakom dig.
De borde ha fått veta vår plan.
I slutet av korridoren finns en dörr. Runt hörnet. Vi stänger den.
Hör på. Du måste gå genom den dörren innan spökena ser dig.
-Doktorn. -O'Donnell, så fort som möjligt!
Jag är nästan vid dörren.
Nu, fort.
Han såg mig. Herregud, han såg mig.
Han kommer igenom.
Han kommer igenom dörren!
-Vi har ingen kamera där. -Lunn, hör du mig?
Vad händer?
Lunn, hör du mig?
Hör du mig? Lunn? Lunn, vad händer?
-Hör du mig? -Jag är okej.
-Cass, han lever. -Han skadade mig inte.
Va? Varför inte?
Bennett, vi har signal. Var är du?
Där.
Herregud, titta.
Bennett, det är två spöken runt hörnet.
Jag vet.
Buren är på andra sidan korsningen, ner till höger. Nu hänger det på dig.
De goda nyheterna är att de är samlade igen.
Dags för Clara!
Vi måste prata.
Tyvärr, bara ett hologram. Ni leker för hårdhänt.
Allt är bra med mig, ifall det var nån som undrade.
Cass, ser du?
Soniska glasögon, wifi aktiverat, på skärm B2.
Hon ser dem dåligt. Glaset är för tjockt och de är för långt bort.
Öppna dörren.
Doktorn, gå inte in! De dödar dig!
De har inte tillgång till nåt som kan skada mig, så öppna dörren.
Kallt.
Utan era vapen är ni inte så läskiga.
Bättre, Cass?
Hon säger att de upprepar samma fras om och om igen.
De säger: "Mörkret."
"Städet."
Nej, "Svärdet".
"Den försvagade."
-Nej, "Den försakade". "Templet." -Va?
Hon är säker. Mörkret, svärdet, den försakade, templet.
Om och om igen.
Mörkret, svärdet, den försakade, templet. Vad betyder det?
Bennett, jag behöver kartor. Jag tror att jag förstår nu.
-De är koordinater. -Hur kan de vara det?
Mörkret - rymden.
Koordinaterna leder till en annan planet.
Svärdet...
Orions...svärd.
De tre stjärnorna, men en är egentligen Orionnebulosan-
-hänger från Orions bälte. Men...
Om man tittar härifrån-
-blir jorden den fjärde delen av svärdet.
Nu vet vi vilken planet.
De försakade.
Den försakade - övergivna - staden. Det är en plats-
-som sänder över hela universum om och om igen.
-När de dödar... -Blir signalen starkare.
-Därför vill de ha en ubåt. -Döda besättningen...
...och skapa fler spöken som sänder koordinaterna.
Men varför? Är det en nödsignal?
Det är möjligt. Eller en varning.
Det kanske betyder: "Kom hit. De är sårbara. Ta för er."
Men vänta lite.
Vet ni vad det här betyder? Det är inget naturligt fenomen.
Nån dödar människor avsiktligt-
-och förvandlar deras själar till sändare.
Men vart leder koordinaterna? Till oss? Till spökena?
Vad koordinaterna är till för. Det är en del av svaret på frågan ni tänker.
Allvarligt? Kom igen. Ingen av er?
Blir ni inte smartare av att umgås med mig? Vilken är den andra frågan?
Templet. Den fjärde delen av anvisningarna.
-Vad är templet? -Äntligen.
Den översvämmade staden. Affärer, hus, torg. Och detta:
-En kyrka? -Koordinaterna leder till nåt i den.
Hitta det så kan ni stoppa dem.
Du föreslår väl inte att...
Vi är i säkerhet. Spökena är i buren. Vi kan ge oss av.
Jag föredrar faktiskt att ni ger er av.
Ni skulle vara i vägen och ställa dumma frågor-
-men ni har valt att beskydda och tjäna.
Du har givit dig hän åt forskning och kunskap.
Ingen av er har valt anonyma eller själviska liv.
Om ni sticker kommer ni alltid att undra vad som hänt om ni stannat.
Hur ni kunde ha hjälpt till.
Jag vill att ni sticker, men ni ska veta vad ni lämnar.
Cass säger att vi bör sticka.
Men allt som händer här är hennes ansvar nu, så hon stannar.
Jag antar att jag också bör stanna.
Jag också. Vem vill leva för evigt?
Förlåt, men har ni blivit galna? Vi kan åka hem.
Men de är ju spöken.
Hur kan det finnas spöken?
Om jag dör så vet ni att jag kommer tillbaka och hemsöker er.
Ubåten närmar sig torget. Var ligger kyrkan?
150 meter åt nord-nordväst.
Precis. Två grader styrbord.
Vad letar vi efter?
Nåt som uppväcker döda och gör dem till sändare.
-Vi vet nog när vi ser det. -Jag hittade kyrkan.
Just så. Fortsätt.
Vänta.
Vad är det där?
Gå närmare.
Det är hypersömnkammaren från rymdskeppet.
Piloten kan vara i den.
Det finns nåt inuti...
Men den är låst. Jag kan inte öppna den.
Det bör vara piloten. Varför tror jag att det inte är det?
Fler frågor. Allt jag löser leder till fler frågor.
Jag måste börja från början.
Vi anländer. Spökena försöker inte döda oss.
De visar oss rymdskeppet.
Sen försöker de döda oss.
Varför översatte inte TARDIS?
Lunn, översätt åt mig.
Du är smartast förutom jag.
Berätta vad som är skumt med det här. Jag vet att allting är knäppt-
-men när du tänker på det, vad är det som stör dig?
-Markeringarna inuti rymdskeppet. -Markeringarna inuti rymdskeppet.
Varför?
-De är nog inte bara ord. -Nej, de är magneter.
-Hur? -Ett elektromagnetiskt fält.
Mörkret, svärdet, den försakade, templet.
När vi hörde koordinaterna, väntade sig nån att de inte var det?
Nej, precis. Samma här.
Som om vi redan visste. Som om vi redan hade orden i oss.
Så den där skriften är koordinaterna?
Allt vi ser eller upplever formar oss.
Men dessa ord överskriver synapserna i hjärnan.
De förändrar kopplingarna.
Clara, varför har jag ingen radio i TARDIS?
Du tog isär den för att bygga en ekorrklocka.
Och för att den första sång jag hör på morgonen fastnar i skallen.
Peter Andrés "Mysterious Girl" i två veckor gav mig dödslängtan.
Förstår ni? De här orden är som en landsplåga.
En sång man fortsätter nynna även efter att man har dött.
Så rymdskeppet landar här, piloten lämnar skriften på väggen-
-så om man ser dem sänder man koordinaterna efter döden-
-medan han/den/det slumrar i hypersömnkammaren.
Och väntar på att polarna ska uppfatta signalen.
Herregud. Jag tror att det inte kan bli mer enastående, men överraskas.
Det är omöjligt. Jag hatar det. Det är förbluffande.
Jag vill kyssa ihjäl det.
Lystring. Omedelbar evakuering nödvändig. Säkerhetsrutiner påbörjas.
Meddelandet framfört av Vector - bränsle för vår framtid.
Spökenas jox med inställningarna orsakade datorfel.
Reaktorn måste hållas kyld, så basen kommer att översvämmas.
Stäng dörrarna. Då stannar vattnet i korridorerna.
Vi måste ta oss till TARDIS. Det är vår enda utväg.
Dörrarna stängs om 30 sekunder.
Kom nu!
Doktorn!
Jag kommer tillbaka och hämtar er.
Kom hit med TARDIS nu.
TARDIS vägrar att komma nära spökena.
Du kan inte bara lämna oss!
Jag reser tillbaka i tiden till när rymdskeppet landade.
Om jag listar ut varför detta händer kan jag rädda er.
Du litar väl på mig?
-Hur reser du tillbaka i tiden? -Extremt bra.
-Kommer de inte att skada oss? -De kommer inte ut.
Tillbaka till före översvämningen.
-Lämnar inte Doktorn oss här? -Det här är vår stil.
Han ger sig av, kommer tillbaka och vi får höra hur.
Är det Moran, Pritchard eller gamlingen?
Det är ingen av dem. Jag tror...
-...att det är ett nytt spöke. -Vad betyder det?
Att nåt hände i det förflutna. Att nån annan måste ha...
Åh nej.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
NÄSTA GÅNG
Vad betyder ett nytt spöke?
Jag måste dö. Staden före översvämningen.
Hur skapar man dessa varelser med enbart ord?
Han släppte ut spökena.
Jag kan inte räddas.
Vem står på tur?